Алло?
Першої весни в старшій школі
я, Йошіока Юіко,
Слухаю тебе.
зустріла хлопця з надзвичайно чарівливим голосом.
Алло?
Йошіоко-сан?
Приємно познайомитися.
Я староста класу, Мацубара.
Однак
цей хлопець, Мацубара-кун, носить на голові паперовий пакет,
тож я і гадки не маю, як він виглядає.
Можеш мені дещо пообіцяти?
Що віднині ти не будеш перенапружуватися.
Відтоді
я не можу викинути з голови голос Мацубари-куна і його паперовий пакет.
Ем.
Гарбуз...
я... зварила його тобі.
Якщо ти не проти...
Для мене?
Дуже тобі дякую.
Я обожнюю варений гарбуз.
Коли рука Мацубари-куна почала наближатися,
щомиті, як відстань між нами скорочувалася,
стукіт мого серця
все більше пришвидшувався.
Переклад: Rosava
Для вас старається команда Otaku no Sekai
За ансабом: thebluepanda
Закохатися в голос
Серія 5: Відкрито і щиро
В-вибач!
Оце так осоромилася.
Чому я така недолуга?!
Мацубаро-куне?
Усе добре?
Так.
Дякую... за частунок.
А, добре.
Сподіваюся, Юкко вдалося віддати гарбуз.
Вони обидва ще не верталися. Отже, справи йдуть добре.
До речі, ти завжди набиваєшся чимось солодким.
Респект тобі.
Що б ти знала,
кожна динна булочка різна на смак!
Ти просто аматорка.
Оце помаранчева динна булочка.
Понюхай.
Далі ця...
кленова динна булочка.
Ось, понюхай. Відрізняється, правда?
Я не розбираюся.
То ви зблизилися?
Нічого такого. Втямила?
Добре.
Де Мацубара?
Його покликав учитель.
О, але я віддала йому гарбуз.
- Чудово. - Ага.
- Ти чула? - Що?
Кажуть, Мідорікава-сан і Мацубара-кун зустрічаються.
Тож тоді правду казали?
Юкко, з таким обличчям тільки ворон лякати.
А? Ай-яй! Здаюся! Здаюся!
Акі-чян страшніша від мене!
Добре, ходімо додому.
- Чекай, я заберу сумку. - Гаразд.
Смачного.
Дуже смачно, Йошіоко-сан.
О, знайшовся брехунець.
Ю-чяне?!
Ти сказав, що тебе покликав учитель, тож що ти робиш в такому місці?
Просто...
Тц, я тебе не розумію.
Чому ти не їси це з Йошіокою-сан?
Тому що...
Я зрозумів.
Для мене Йошіока-сан
особлива людина.
Але...
Коли я спонтанно потягнувся до її усміхненого обличчя,
інша моя сторона залементувала: "Ти боягуз".
І я визнав, що це правда.
Приховуючи своє обличчя,
не маючи наміру розповідати їй свою таємницю,
було б неправильно казати, що я кохаю її, правда?
Так, але...
Йошіока-сан приймає тебе й таким, яким ти є.
Приймає, але...
Точно!
Е?
"Агов, молодь! Не буває літа без барбекю!!!"
От як.
Тобто?
Чому б тобі не запросити прогулятися Йошіоку-сан на літніх канікулах?
Навіщо мені це робити?
Сьогодні дівчата з класу пліткували, що Маччян та Мідорікава-сан зустрічаються,
і... Йошіока-сан теж це чула.
А?
Проясни все, бо вона неправильно зрозуміє.
Можна почати хоча б з такого.
Ю-чяне.
А, настрій бомбезний! Завтра починаються літні канікули!
Ага.
Не чую радості в голосі. Щось сталося?
А?
Ні. Нічого такого.
Мацубара-кун також дуже добрий, щирий
і надзвичайно хороший хлопець.
З того дня президент
втратив весь свій запал і дух.
А, Йошіока-сан!
...тебе зараз хвилює, вгадав?
Так, це правда. Хвилює.
Але я нічого не можу з цим вдіяти.
Якщо хочеш сміятися з моєї жалюгідності, то вперед.
Довбню!
Ай... Боляче!
Ти чому ображаєш президента?!
Чекай, дозволь пояснити!
У мене є на це причина! Ясно? Я скажу... як відпустиш!
Добре.
Макото, чого саме ти хочеш від Йошіоки-сан?
Чого... я хочу?
Зрештою, ти єдиний, хто знає відповідь на це питання.
Точно.
Твоя правда.
Я вийду ненадовго.
Гадаєш, Мацубара буде носити свій паперовий пакет і на пляжі?
Певно, що так.
Але так він не згорить на сонці, хіба не чудово?
Ти в будь-якій ситуації знайдеш щось хороше про Мацубару.
Гадаєш?
Тебе це не турбує? Мідорікаво-сан?
Звісно, що так. Нормально турбуватися, коли пліткують про твого хлопця.
Точно. І справді.
Так би і було, якби Мацубара-кун був моїм хлопцем.
А?
Але це не так.
Ми з Мацубарою-куном просто старости класу і його представники.
Ми лише однокласники.
- А? Це правда? - Авжеж.
Тому припиніть пліткувати про це вже.
Йошіоко-сан,
допоможеш мені винести сміття?
Добре.
Що таке? Так рота відкрила, що зараз муха залетить.
Неправда.
Мацубаро-куне,
маєш хвилинку?
Так.
Мені стало краще.
Чесно кажучи,
мене приваблював Мацубара-кун.
Але цьому настав кінець.
Я скину з себе маску.
Я спробую сама вирішувати і робити те, що я хочу.
Мідорікаво-сан?
Тож щасти тобі, Йошіоко-сан!
Мацубаро-кун, я прийняв рішення.
Щодо... чого?
Я...
кохаю Йошіоку-сан.
І навіть якщо вона когось любить,
я не збираюся здаватися.
Я боротимуся за неї відкрити і щиро.
Навіщо... ти мені це кажеш...
Це все. Дякую, що вислухав.
Відкрито і щиро...
Мідорікава-сан
була тоді дивовижною.
В-вибачте!
А?
Мацубара-кун?
Що ж робити?
- Слухай, Йошіоко-сан. - Так!
Я... ем, розумієш...
Я ні з ким не зустрічаюся!
А?
Добре.
До того ж,
не хочеш
на літніх канікулах піти на барбекю?
Залюбки!
А, вибачте, ми спізнилися.
Нічого.
Ми самі лиш нещодавно прийшли.
Маччяне, слину підітри.
А?
Та нічого, нам все одно не видно.
А ти чого ув’язався?
А? Чиє б нявчало.
Я знала, що ви останнім часом зблизилися.
Яким чином?
Ходімо?
Притримай той край.
Через вітер важко розкластися.
- Мацубаро-куне! - Ум, так?
Це небезпечно.
Я буду обережним.
Ех, молодість.
Ти так кажеш, ніби тобі 90.
Вибач.
- Не обпечися. - Добре.
- Спершу варто їх нарізати? - Так.
- Вздовж? - Вздовж, так?
- Так, вздовж. - Добре.
Прошу.
- Додаємо ще м’яса і овочів? - Авжеж.
На смак класно.
- А? Ти вже так робив? - Ага, а ти не пробувала?
- Звісно, ні, навіщо мені... - Ясно, тоді...
я дам тобі відкусити.
- Ні, не треба... я не... - Це дуже смачно.
То в чому різниця? Начинка...
- А, скоринка стає хрусткою... - Тихіше. Я маю зосередитися.
- Навіщо? Ти готуєш на звук? - Ага.
Тримай, вибач, я довго не повертав її.
Гарбуз був дуже смачним.
Справді? Я рада.
А це
подарунок за подарунок.
Дякую, Мацубаро-куне.
Будь ласка.
Юкко, наздоганяйте.
Ходімо.
Добре.
Що це?
Дивись.
Ого, як багацько.
Щасливі літні канікули скінчилися.
А тоді першого дня нового семестру...
Знову застудилася?
Так.
Лишайся сьогодні вдома.
Я не хочу.
Чорт, у мене погана карма, чи що?
Це відплата за той міх щастя на літніх канікулах.
А?
Юкко знову захворіла.
Розраховую на тебе, старосто.
А?
...ось я і прийшов.
Та не можна так раптово вриватися...
Краще спершу подзвоню.
Добридень.
Я можу тобі чимось допомогти?
Паперовий пакет?
А, це...
Я однокласник Йошіоки-сан...
Невже ти той самий...
Пригощайся.
Дуже вам дякую.
І я тобі.
Дякую, що прийшов навідати її.
А, пусте.
Ем, Йошіоці-сан уже краще?
Так.
Температура спала, гадаю, завтра вона зможе піти до школи.
Ясно.
Радий це чути.
Мама?
Вона вже повернулася?
Мацубара-кун дуже добра людина.
А?
Вибач, що кажу так ні з того, ні з сього.
Розумієш, Юіко
ще змалечку любить раптово злягти, як сьогодні.
Те саме трапилося в день церемонії відкриття.
Вона пролежала в ліжку цілий тиждень.
Тому твій дзвінок став для неї величезною підтримкою.
Дуже тобі дякую за це.
Сподіваюся, ви з нею добре ладнатимете.
Авжеж.
Мамо, я голодна.
Зараз-зараз.
Йошіоко-сан.
Ма-Мацубара-кун?!
Тобі вже краще?
Не підходь!
Йошіоко-сан?
Звідки тут взявся Мацубара-кун?!